Pan Benedikt a Číslo Dva se pohřešují.
„Jeďte zkratkou.“
-Jakou zkratkou? -Je to nejrychlejší loď na světě.
Požaduju naše okamžité propuštění.
Propuštění? Z čeho?
Naše komunita je pečlivě organizována.
Pozitivní přístup je naprostou nutností.
-Ahoj, přátelé. -Ahoj, Sebastiane.
Je jedním z prvních, kdo adoptoval filozofii Dr. Curtaina.
Připravte se k zakotvení v Lisabonu za 48 hodin.
Musíme se držet při zemi. Zapadnout.
Kéž bychom měli stejné teplákovky jako támhleten kriketový tým.
Na jejich oblečení vlastně stojí „vodní pólo“.
Podle počtu záchranných vest
jsou na palubě lodi čtyři extra pasažéři.
Musíme ty černé pasažéry najít.
To je dobré.
V Lisabonu máme být dobrých 25 hodin před dětmi.
Vytváříš umělý stav štěstí.
Lidem se to líbí.
Je to naprosté odloučení od skutečných emocí.
Pan Benedikt si myslel, že budeme v té kajutě,
takže nápověda musí být tam.
Vsadím se, že ten klíč použijeme na nádraží.
Dobrý večer, děti.
Támhle.
Jsou na téhle lodi. Najděte je, než doplujeme na pevninu.
TAJEMNÉ BRATRSTVO PANA BENEDIKTA
PODLE ROMÁNU „TAJEMNÉ BRATRSTVO PANA BENEDIKTA“
OD TRENTONA LEE STEWARTA
Viseli jsme 35 metrů nad oceánem.
Mohli jsme uklouznout nebo mohlo prasknout lano.
Víte, jaká je šance na přežití po takovém pádu?
Ne vysoká. Ani trochu.
To nic. Zvládli jsme to.
Mrzí mě to, lidi.
Mělo mi být jasné, že to nejsou skutečné hráčky póla.
Druhou rukou. Ale no tak.
Musí být v utajení. Pracují pro Curtaina.
-Pro Curtaina? Proč? Co od nás chce? -Přemýšlej o tom.
Všechny na světě přesvědčil, že vyřešil Pohotovost.
Ale my známe pravdu. Víme, že lže.
Pan Benedikt a Číslo Dva.
Takže je unesl a teď jde po nás.
Dobrý tah. Taky bych nás unesla.
Všechny ty jeho řeči o štěstí… A ta jeho kniha, všechno je to jen lest.
Byl to trik.
Musíme se držet plánu.
Sledujte vodítka, která nám pan Benedikt zanechal,
dokud nenajdeme jeho a Číslo Dva.
Pak se postaráme o Curtaina.
-Nějak. -To vskutku zvedá sebevědomí.
Zatím se neukazujme a zůstaňme tady, až dokud nedorazíme do Lisabonu.
Kde budeme spát?
Co tamhle?
Nikdo nás neuvidí.
Na kovu?
Kov je luxus. Vzmuž se, Georgi.
Vyvolává štěstí použitím přímého synaptického přístupu.
Není to jen znepokojivé, ale i nebezpečné.
Je to velmi znepokojivé.
-A přitom pozoruhodné. -Co?
Někdo by to dokonce nazval vědeckým průlomem.
-Kdo by to tak nazval? -Většina neurovědců.
Je to manipulace, simulace štěstí.
-Není to skutečné. -Svět to tak nevidí.
Proto je to tak neuvěřitelně nebezpečné.
Lidé se stávají závislými na tomto umělém stavu mysli.
A je to další způsob, jak můj bratr může lidi ovládat.
Číslo Dva, dej to smetí prosím zpátky do koše. Co je to?
Ten odpad je naše cesta ven.
Instinkt mě vede k tunelování,
-což jsem předpokládala, že odmítneš? -Správně.
Tak jsem si řekla, že zkusíme něco jiného. Plíseň.
-Plíseň? -Ano.
Máme všechny materiály i podmínky k tomu, abychom zamořili plísní
všechny budovy v tomto areálu.
„Zamoření“?
Taktická plísňová infekce.
Rozložíme je zevnitř. Doslova.
Obávám se, že to porušuje řadu mezinárodních dohod.
Já nic nepodepsala.
-Je to chytré. Znepokojující, ale chytré. -Děkuji.
Nicméně věřím, že náš nešťastný únos
představuje více náhodnou příležitost
nakazit mého bratra láskou.
Skutečnou láskou. Láskou k bližnímu.
-Cože? -A možná zažije skutečné štěstí.
-Láska k bližnímu? -Ano.
-Unesl nás. -Protože mě tu chce.
Když jsme byli mladí, Nathaniel byl esem v algebře.
Byl esem, ale vždycky chtěl, abych mu kontroloval práci,
ne proto, že to potřeboval, ale aby ukázal, jak je geniální.
-No a? -Touží po mém uznání.
Kdybych s ním mohl strávit víc času a tak moc ho nesoudit,
určitě by mě vyslechl.
Podle mě jsi naivní.
Pamatuješ, co se stalo posledně, kdy jste proti sobě stanuli?
-To bylo na jeho území. -A tohle je taky.
Ztrácíš čas. Musíme vymyslet plán útěku.
Musíme odsud vypadnout a upozornit úřady.
Odhalit ho.
A ráda bych našla telefon.
Rhonda a Milligan musí být strachy bez sebe.
Jo, telefon.
Podívám se po něm.
A buď statečná.
Aspoň, že Rhonda a Milligan jsou doma, daleko od nebezpečí.
Narazili jsme na silný protivítr.
Takže kromě menších turbulencí
možná ještě budeme mít menší zpoždění.
Zpoždění si nemůžeme dovolit.
Musíme se dostat do Lisabonu dřív než děti.
Čeká nás extra pět až šest hodin letu.
Maximálně osm. Rozhodně míň jak 12.
Obávám se, že je to mimo naši kontrolu.
Bože!
-Ale ne! -Vezměte to někdo.
Ne.
To zvládneš. Profesionalita. Řekni to.
Profesionalita.
Jen klid.
Bedna s cukrem byla prázdná a uvnitř byly malé otisky rukou.
Dětské otisky rukou.
Takže nejen černí pasažéři.
Dokonce podkopávají naši kulinářskou dokonalost.
Jejich přestupky se násobí. Se vší úctou…
Proč jste je ještě nenašel?
Některé jsou dost malé.
Ale už zbývá jen pár míst, kde by se mohly schovávat.
Určitě je brzy dostaneme.
Ještě naléhavější však je,
že první strojník potvrdil, že naše rychlost je skutečně pomalejší.
Dělá, co může, aby situaci napravil,
ale vypadá to, že budeme mít dvě hodiny zpoždění.
Možná tři.
Zničí nám to pověst!
Kapitáne, jste v pořádku?
Kromě mírně nízké hladiny cukru v krvi, mého skomírajícího manželství
a půjček na můj dům a vozidlo, jsem v dokonalém pořádku.
-Motory na maximum! -To je velmi nerozumné, kapitáne.
-Udělejte, co říkám. -Ano, kapitáne.
Constance?
Kam jde?
Constance to chce ochutnat.
Ochutnat? Já chci celé jídlo!
Ne. Šli jsme sem, abychom se drželi stranou.
Když půjdeme hrát, budeme na ráně.
V Lisabonu budeme potřebovat víc peněz na cestu na nádraží.
Inflace v Portugalsku je alarmující.
Poslouchejte ho. Může to vyřešit všechny naše problémy.
Můžeme o všechno přijít, a pak nebudeme mít nic.
-Bez rizika není odměna. -A riziko je tak nepatrné.
-Vlastně je dost velké. -Potayto, potahto.
Jdeme zbohatnout.
Cože? Naše peníze tady neplatí?
Tohle není místo pro děti. Vědí rodiče, že jste tady?
Poslali mě, abych to tu vyčistila.
Díváš se, nebo hraješ?
Hraju.
Kolik je nejvyšší sázka?
Chtěl bych si zahrát poker.
Rádi bychom, aby sis zahrál.
Smrt, nebo sláva…
Jo!
Vítěz.
Dealer bust.
Blackjack.
Zase sedm?
-Brnkačka. -Jo!
-Zdvojnásob to. -Na 17?
To je klika.
Dorovnávám.
Investuj do slunečních brýlí, kluku.
Kup si něco hezkého.
ENZOVY KOLÁČE A ZÁKUSKY
Připravíme se.
Dobře. Fajn.
Teď běž.
-Pane Benedikte. Čekali jsme vás. -Kamera jedna připravena.
-Tudy. -Kamera dvě připravena.
Jo.
Pět, čtyři, tři.
Děkuji.
Přátelé, jmenuji se L. D. Curtain.
Mnozí mě znáte jako toho, kdo vyřešil Pohotovost.
ale o tom tady mluvit nechci.
Dnes se těším,
že se se svou rozrůstající se rodinou po celém světě podělím
o něco jednoduchého, a přitom velmi hlubokého.
Chci s vámi mluvit o štěstí.
Zíráš na tu samou stránku už přes hodinu.
Jen se ujišťuju, že to plně vstřebávám.
Je to reklama na kapky na kašel.
Odlišná reklama.
Mít strach je v pořádku.
Já se nebojím.
Je to zázrak techniky.
Bojí se snad zlatá cihla ve Fort Knoxu?
Musím ale říct, že se o ně velmi bojím.
Je těžké se o ně nebát.
Být rodičem je žít v neustálém strachu.
Ale zjišťuju, že strach není formou přípravy.
Neznamená to, že je méně pravděpodobné, že se něco stane,
a když ano, neobrní tě to.
Najdeme je.
Dobrý večer. Omlouvám se za ty turbulence.
Snažíme se vyhnout tomu nejhoršímu,
ale vítr nám omezuje rychlost na pět uzlů.
Zatím se pohodlně usaďte, odpočiňte si a prosím zajistěte vše,
z čeho by se mohl stát projektil.
Podívejte. Skoro jsme ztrojnásobili, co jsme měli.
Mohlo by toho být víc.
První pravidlo kostek: skonči, dokud máš náskok.
Nebo měj víc odvahy.
Slyšíte to, lidi? Jako by praskal popkorn.
Může to být problém s palivem.
Myslíš v nádrži, nebo jsou to poškozené vedení?
Šlo by to snadno určit ???
Kapitán si určitě rád vyslechne tvou kritiku.
Počkáme tu na tebe.
Promiň, že tě nudím. Zajímají tě peníze?
Jen to, co se za ně dá koupit.
Tak se to dělá, Sticky!
To je neuvěřitelné.
Jak?
Použil jsem Hi Opt systém počítání karet.
Hi Opt?
Každé kartě je přidělena hodnota buď jedna, nula nebo minus jedna.
Sledoval jsem každou kartu na stole a v průběhu hry jsem sčítal jejich hodnoty.
Počítal jsme esa
a počet všech ostatních karet.
S těmi informacemi jsem určil, že mé šance
jsou dost velké, abych odůvodnil svou sázku.
-Zdvojnásobte to. -Na 17?
Počkej. Tys podváděl?
Nepodváděl.
Pomocí matematiky jsem získal mírnou statistickou výhodu.
Naučil jsem se to v klubu v Boatwrightu.
Věděla jsem, že škola je k něčemu dobrá.
-Sticky… -Co?
Nelíbí se jim tyhle věci v kasinu? Ano.
Je to v mnoha zemích legální? Naprosto.
Rozhodně jsme podváděli. Není o tom pochyb.
-Cože? -Obrousila jsem kostku.
Nikdy se nedotýkejte sázky. To ví i dítě.
Podváděla jsi.
Cílem bylo vyhrát peníze.
Peníze, které budeme potřebovat při hledání pana Benedikta a Číslo Dva.
Takže jsem ty peníze vyhrála. Nechápu, v čem je problém.
Machiavelistické. Respekt.
Vyřešila jsem problém a našla mechanické řešení.
Ty tomu říkáš podvádění, já tomu říkám vynalézavost.
Ať je to cokoli, je to stejné jako krást.
Měli bychom všechny naše výhry vrátit.
-To je správné. -Potřebujeme ty peníze.
Ano, ale ne takhle.
Pan Benedikt chtěl, abychom podváděli. Loni, pamatuješ?
Při testu. Tohle je jiné.
Lidi, jejichž peníze jsme vzali, s tím nemají nic společného.
Jsou to nevinné oběti.
Obdivuju krásu matematiky,
ale neměl jsem ji použít na získání peněz druhých.
Nikdo z nás to neměl udělat.
Fajn. Nečekej, že z toho budu mít radost.
Jak se ti bude líbit tvé morální vítězství, až bude Benedikt pod drnem?
Najdeme jiný způsob, jak sehnat peníze.
Chceš mi říct, že mě podvedly děti?
A nebylo to správné, a proto jsme se my všichni…
jednohlasně rozhodli vrátit naše výhry.
Je tam všechno.
Dvacet pět, padesát, sedmdesát pět…
Fakt s tím dost mlátí.
Nedá se říct, čeho je ponížený muž schopný.
Skvělý nápad, Reynie.
Nebudeme jen na mizině, ale nejspíš budeme i mrtví.
Pět, šest, sedm…
Užijte si zbytek cesty a přejeme vám hodně štěstí.
Stůjte.
Pojďte sem.
Odevzdáte takový štos a čekáte, že odsud jen tak odejdete?
Ano, pane. Přesně to jsme čekali.
Za ta léta jsem tu viděl spoustu šarlatánů,
-banditů, zlodějů, darebáků… -My…
podvodníků, podfukářů, ničitelů snů.
Ta nejnižší spodina.
Ale víte, co jsem nikdy neviděl?
Že by se někdo z nich kdy přiznal.
To je čest, kterou je těžké najít kdekoliv,
natož na takové bezprávné pustině, jako je moře.
Zasloužíte si odměnu.
Vidíte? Upřímnost se vyplácí.
-Jsi opravdu kouzelný, Reynie. -Díky, Constance.
Z velké hromady peněz jsi udělal malou hromádku
díky tvým morálním zásadám.
Už ani krok.
Jsi urážkou všech skutečných hráčů póla.
Propaguješ špatnou taktiku, neoptimální hustotu svalů.
A to by nás mělo zajímat proč?
Mám spoustu důvodů.
Půjdete s námi.
Ani náhodou.
Je tu jedno staré německé přísloví, oblíbené u Alsasanů.
Alles hat ein ende, nur die wurst hat zwei.
„Všechno má svůj konec, jen klobása má dva.“
Což pro nás znamená co?
Tahle hra skončila.
Tahle loď není nekonečná. Není se kam schovat.
-Vzdej… -Vzdejte se!
-Pane, musíte je zastavit.
-Chtějí nás unést. -Tak dost.
-Vím, co jste zač. -Ano, dobře. Jsme gambleři.
-A věci se nám vymkly z rukou. -Ale napravili jsme to.
Jsme připraveni vyrazit na protigamblerskou misi.
Ne. Vy jste černí pasažéři.
-Bál jsem se, že dnes přijedeš pozdě. -Gianni, chceš mě ranit?
Vidíš mě tu každý den ve stejnou dobu, nikdy pozdě.
To je pravda.
Bude se ti líbit, až uvidíš, co jsem ti přivezl.
I když vás neznám osobně, musíte pochopit,
že mi na každém z vás velmi záleží.
Můj cíl je jednoduchý:
otevřít vám oči pro něco, co mnozí z nás ztratili.
Štěstí.
Které je tak zásadní, že ho často nevidíme.
A nic za to nechci.
Chci vás informovat, že vy čtyři,
kteří jste se ukryli na této lodi,
jste zadrženi za hrubé porušení mezinárodního námořního práva
podle oddíl 32.8, odstavce C.
Právě jsme slyšeli, že moře bývá označováno za „bezprávné“,
což mi otevřelo oči.
Ať to řekl kdokoliv, ten člověk je blázen.
Vůbec netušíte, kdo jsou moji rodiče, co?
Vím jen, že nejsou na téhle lodi. Pokračujte.
Jistě znáte Alice Potrykusovou a Jevgeniho Potrykuse IV.?
Já… slyšel jsem, jak si o nich lidé šeptají.
Špionážní trauler není místem pro dítě.
Museli mě dát pryč.
Nechali smečku yukonských vlků, aby mě vychovala.
To vlci mě naučili, jaké to je být člověkem.
Ironické.
To je absurdní.
Jen co je pravda.
Jdeme. Vy půjdete se mnou.
Dobrá zpráva z kokpitu.
Zdá se, že nejhorší počasí už máme za sebou.
Doufám, že stejně jako já,
oceníte syrovou a děsivou krásu síly přírody.
Proč mám pocit, že klesáme?
Která za sebou bohužel zanechala značku.
Máme drobný problém s únikem vzduchu,
takže nyní změníme kurz, abychom mohli nouzově přistát
severních Pyrenejských pláních.
Abychom byli lépe vyvážení,
budeme muset vyhodit pár zavazadel z nákladového prostoru.
Už brzy budete na zemi.
Děkujeme, že jste využili služeb Atalanta Aeronautique.
No, musím říct, že jsem čekal trochu drsnější partu.
Moře nás ale učí, že očekávání je sestrou pošetilosti.
Schovávali se ve strojovně, pane.
Jako krysy.
-Dalo by se říct. -To je jedno.
Brzy budou v base s dalšími škůdci.
A pak stanou před námořním soudem.
Doufám, že budou shovívavější než minule.
Vzpomínáte na poslední černé pasažéry?
Radši ne. Strašidelný příběh.
Prosím, mohli bychom…
Neposlouchejte je, kapitáne. Je to lhář. Všichni jsou lháři.
Nejsme jediní.
Víme, že lžete o rychlosti lodi.
Měl byste ji přejmenovat na loď Žalostná.
Někdy nemusí být ani to nejlepší námořní vybavení zcela přesné.
Přesně tak.
Plujeme pomaleji, než se zdá, a do Lisabonu se nikdy nedostaneme včas
se špatném poměrem hoření a okysličování.
Loď s tímto nikdy předtím problém neměla.
Tak teď už ho má.
Slyšela jsem to ve strojovně. Ale žádný strach.
Můj kamarád tady problém diagnostikoval. Sticky?
Zní to jako mořská voda.
Proniká do palivové nádrže a vytváří ohnisko elektrolýzy,
-což způsobuje exotermickou reakci. -To stačí.
Všichni půjdete do basy, mořská voda nebo ne.
Co kdybychom vám řekli, že to můžeme vyřešit?
Chystáte se snad vyjednávat?
Řeknou cokoli, aby se osvobodili.
Ne cokoliv, jen řešení problému s vaším motorem.
Když nás necháte jít.
Pozdní příjezd by byl pro mě poslední kapkou.
Byl bych vyvrhel. Pusťte je.
Ale pane.
Dostaňte nás do Lisabonu včas, a jste volní.
Tol je dobrý začátek,
ale musíme se taky dostat přes imigrační kontrolu v Lisabonu.
Platí.
Smutek není ničím, za co se musíte stydět.
Všichni jsme ho zažili. Já možná víc než ostatní.
Už v útlém věku jsem zjistil,
že opuštění a zrada může přijít odkudkoli,
dokonce i z míst, které se zdají být posvátnou půdou.
Z rodiny.
Ale můj smutek dlouho nevydržel, protože jsem mu to nedovolil.
Prostě jsem se rozhodl otevřít ventil hluboko uvnitř mě
a nechat své pravé štěstí,
které mě chránilo před všemi narušeními,
aby bylo mou Polárkou.
ENZOVY KOLÁČE A ZÁKUSKY
Kam se schovat?
-Sebastiane! -Sebastiane!
Bojím se. Sebastian nikdy nepropásl večeři.
Vůbec se mu to nepodobá.
-Sebastiane? -Sebastiane?
Sebastiane, jsi v pořádku?
-To nevypadá dobře. -Ne, to ne.
Mrkni, jestli nás slyšíš, Sebastiane.
Zdá se, že náš čas vypršel.
Ale naše cesta teprve začíná.
Díky, že jste tu byli se mnou.
A pamatujte si…
Uvnitř vás, uvnitř váš všech…
dříme neutuchající síla být šťastný.
Chopme se té moci…
společně.
INFORMACE ZEMĚDĚLSTVÍ
Kapitáne, čekali jsme vás až za dvě hodiny.
Naše jméno jsme si nevysloužili pro nic za nic.
-V pořádku. Pusťte ho. -Kapitáne.
Vítejte ve městě Seven Hills.
Nevím, jak vám poděkovat.
Jen doufám, že Zkratka k vám byla tak laskavá, jako vy k ní.
Boa sorte. Bůh vás provázej.
Oh, a…Sticky, že ano?
Kdybys někdy chtěl práci v oboru analýzy spalování,
zavolej na tohle číslo.
To je naše hlavní kancelář.
Jdeme. Ty hráčky vodního póla můžou být kdekoliv.
Neboj. Postarala jsem se o ně.
Víte, jaké ekologické škody může způsobit jediná mandarinka?
-Odveďte je. -Počkat.
Ne. To nejsou naše mandarinky.
To nejsou naše mandarinky!
Mám alergii na citrusy! Počkat, ne!
Nech si tu přednášku, Reynarde.
Žádná přednáška. Skvělá práce.
Dospíváš.
Podívejte na nás.
Čtyři děti cestují samy v cizí zemi.
Nejsem si jistá, jak to může dopadnout.
Možná jsem to jen já, ale nemám pocit, že jsme sami.
Kdykoliv najdeme nové vodítko, slyším hlas pana Benedikta.
Mluví k nám.
A říká: „Vezměte si taxík na nádraží Saint Apollo
a najděte další vodítko.“
-Snad jsou v pořádku. -Musí být.
Oba jsou silní a inteligentní lidé.
Pan Benedikt není silný.
Je jako dům ze skla, který drží pohromadě zoufalý optimismus.
Ahoj, 119.
-Hej, Hoovesi. -Tenhle? Zase?
Musí být těžké to vidět.
Zrovna jsem si to dal dohromady.
-Ty jsi Reynie Muldoon. -To jsem.
Pořád o tobě mluví.
Jste nejlepší kamarádi, ne?
Měj se, Sticky. Rád jsem vás poznal.
-Co se děje? -Při našem policejním zásahu v Evropě
-jsme chytili nějaké…ryby. -Cože?
Jsem s týmem tři v lisabonském přístavu.
Jak jste si myslel, ti lidé si jdou pro vašeho bratra.
-Jeho kruh dětí… -Jeho bratrstvo dětí.
Ano, jistě. Bratrstvo dětí dorazilo.
A jsou sami.
Vážně? Zajímavé. Jen děti?
Ukázaly, že jsou mými jedinými skutečnými protivníky.
Hluboce je respektuji.
Hluboce na to…
-abych s nimi jednal nemilosrdně. -Rozumím.
-Mluví někdo portugalsky? -Vlastně jo, tak trochu.
To je Curtainův muž.
-To je určitě on. -Dovnitř!
Prosím, chtěli bychom na…
-Jeďte! -Jeďte!
Jeďte, prosím!
Překlad titulků: Peter Gejdoš